EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
Thra, vad har hänt dig?
Släpp mig! Jag behöver inte din hjälp.
Kära nån!
Du är gammal.
Du var en yngling sist jag vilade ögat på dig.
Din morfar?
Hur länge var jag borta denna gång?
Så länge?
Men inte länge nog för att se hela universum.
Det kan jag intyga.
Att skicka mitt sinne, projicera medvetandet genom stjärnorna
det är inte lätt, inte ens för Aughra.
Mina ben sover. Vakna! Vakna, ben!
Hämta hjälp? Jag är hjälpen!
Den här smärtan, det här uppvaknandet
kan bara betyda att en katastrof drabbade Thra när jag var borta.
Aughra måste ta reda på vad som har hänt
och ställa allt till rätta, om jag inte redan är för sent ute.
Vad väntar du på? Hämta mina skriftrullar!
Nu!
Hallå? Är det nån där?
Åh! Förlåt mig.
Godmorgon.
Det är första gången jag är ovan jord.
Jag heter Deet. Kan du prata?
Det tar jag som ett nej.
Det är ingen fara. Ser du?
Inget att vara rädd för.
Så, ja.
Tycker du om att bli kliad på magen?
Jag antar det. Jag ska klia dig på magen.
Här.
Jag är också alldeles ensam.
Du kanske kan följa med till Ha'rar.
Det vore trevligt med sällskap.
Jag antar att du måste gå.
Katastrof!
Förrädaren. Måste hitta förrädaren.
Ha ögonen på spänn!
Ingen får komma in eller lämna slottet utan er herres välsignelse.
- Vi ska inte svika er, herre. - Det hoppas jag verkligen inte...
...för alla Thras goda och lojala varelsers skull.
Det är så svårt att hitta bra tjänstefolk nuförtiden.
Att fly är omöjligt. Jag har placerat vakter vid alla utgångar.
Vi kammar igenom slottet, kammare för kammare.
- Rian kommer att hittas. - Vakterna kommer att ställa frågor.
Frågorna kommer att växa i styrka när de märker att ännu en av dem saknas.
Den där Mira.
Vi får se se om de kan ställa frågor med krossade tänder.
- Två frågor svarar varandra. - Vänta!
Förklara dig, Hovmarskalk.
Tänder behöver inte krossas.
Varför letar vi efter Rian? Var är försvunna Mira?
Det är uppenbart.
Rian mördade Mira. Så tragiskt!
Gelflingarna tror aldrig att en av dem mördade en av de egna.
Självklart kommer de att tro.
Gelflingarna har ju alltid trott Hovmarskalkens viskningar.
Det är vad jag gör.
Jag planterar historier i marken och ser dem växa till sanningar.
Låt Gelflingarna se sig om över axeln
så kommer de aldrig se vad som står rakt framför dem.
Varför slösa tid på att prata när vi har klor?
Hovmarskalken har rätt.
Låt oss vara lätta på handen
tills förrädaren Rian är tillbaka i våra klor.
- Men, Kejsare... - Ni kan gå, General.
Som ni vill, Kejsare.
- General. - Vekling.
- Forskaren, äntligen. - Ni kallar, jag kommer, Kejsare!
Ge mig lite livsväsen.
- Det finns inget mer. - Va?
- Inget mer? - Ni...
- Vi förtärde allt. - Lögn!
- Jag såg dig låsa in en flaska. - En futtig mängd för ytterligare studier.
Gör mer!
Det är omöjligt, Kejsare!
Min maskin förstördes under den första tömningen.
- Den måste repareras. Jag behöver tid. - Laga den!
Givetvis, Kejsare. Skyndsamt.
Skyndsamt, ja.
Ni verkar bedrövad, Kejsare.
En trevlig distraktion kanske vore på sin plats?
Ja.
- Ja. - Musiker! Spela för er Kejsare!
Tystare!
Bättre. Ja.
Drenchen!
"Drenchen"? Du vet vad jag heter, Tolyn.
Hur många patruller har vi gått? Sen när kallas jag "Drenchen"?
Sen din bäste vän bröt sin ed och dödade Mira.
Va? Rian? Det är omöjligt.
Hovmarskalken berättade själv om förrädarens brott.
- Han älskade Mira. Han skulle aldrig... - Berätta var Rian är!
Lugn, Tolyn. Jag vet inte.
Tänk efter, Drenchen. Är du lojal mot förrädaren eller mot din ed?
Min ed, precis som du.
Se till att det förblir så.
Vilka förbaskade...
Rian!
- Vad hände? Jag väntade! - Tyst.
- Alla har blivit galna. De säger att... - Inte här. Följ mig. Snabbt.
Den här vägen, Gurjin!
Här är vi nog trygga.
- Jag behöver hjälp att fly slottet. - Sluta!
- Vad är det som händer? - Det måste finnas en annan väg ut.
- Var är Mira? - Katakomberna...
De säger att hon är död, att du dödade henne.
- Vem säger det? - Vakterna, Skeksiserna, alla.
- Det är lögn! Du tror väl inte... - Jag vet inte vad jag ska tro.
Drömbind med mig.
Tro mig, Gurjin, du måste själv se sanningen.
- Välkommen, Gelfling. - Snälla.
- Mina herrar! Hjälp mig! - Ge Kristallen allt.
Ge den själva ditt livsväsen!
Det räcker!
Stackars Mira.
Hon är borta.
Hon älskade dig.
Och dig.
Mira förtjänar rättvisa.
- De kommer att försöka stoppa oss. - Oss?
Jag går dit du går.
- Nej. Det är för farligt. - Mira skulle göra det för oss.
Hon skulle inte godta ett nej, precis som jag.
Då så. Tillsammans.
Så... har du nån plan?
Ja.
Men du kommer inte att gilla den.
Hej! Jag heter Deet. Vem är du?
Hitåt!
Kanske?
Kom jag undan?
Åh, nej!
Jag brukade komma överens med djur!
Du måste inte äta mig. Vi kan bli vänner! Vore inte det trevligt?
Vänta! Var försiktig!
Vart tog han vägen?
Katastrof!
Åh, nej!
Se upp!
Låt mig hjälpa till!
Jag är ledsen!
Nej! Dede!
- Dede? - Igen!
Är du okej?
Det där var fantastiskt!
- Tack. - Hup!
- Hup. Är det ditt namn? - Hup!
Låt mig hjälpa dig.
Mycket tack.
Så. Mitt namn är Deet.
Jag är en Gelfling.
Lady Deet.
- Flockling. - Jag har aldrig träffat en Flockling förr.
Trevligt att råkas, Flockling Hup. Det var tur att du kom.
Förlåt, men jag förstår inte.
Har du en magisk sked?
- Det är ett svärd! - Svärd, ja.
Du är en paladin.
Inte än paladin.
Jag förstår! Du är på väg till Ha'rar för att träffa All-Maudra och bli paladin.
- Hup! - Finns det många Flockling-paladiner?
- Hup. Paladin. Första, ja. - Åh, så ädelt!
Jag är på väg till Ha'rar för att varna All-maudra om Förmörkelsen.
Vi kanske kan resa ihop.
Det tar jag som ett ja.
- Då så! Vi beger oss! Mot Ha'rar! - Mot Ha'rar!
Vad det är?
Det är för solarna. Grottstammen har känsliga ögon.
Jag ser dig.
Vilken röra!
Jag borde aldrig ha flytt och lämnat dig helt ensam.
- Du är bara en Gelflingflicka. - Sluta. Jag behöver ingen ursäkt.
Jag behöver svar. Jag söker den här symbolen.
- Jag hittar den inte i nån av lärorna. - Nog!
Jag vägrar hjälpa dig. Syner. Symboler.
Du låter som en Sifa.
- Gör jag? - Glöm det.
Självklart! Sifastammen vet mer om symboler än nån av stammarna.
Nej! Hamnen är ingen plats för en prinsessa.
Äldste Cadia är inte pålitlig.
Ett namn och var han finns. Tack för din hjälp.
För Sifastammen har allt ett pris. Snälla!
- Jag är inte rädd för Sifastammen. - Du förstår inte.
Sifastammen är inte som Vaprastammen.
Jag tillbringade min tidiga trinn på Silversjön med dem.
Jag var en dum pojke på jakt efter äventyr.
Hittade du det?
Och mycket mer.
För mycket mer.
Jag är beredd att ta risken.
Med eller utan din hjälp.
Vänta! Jag ska hjälpa dig.
Vi borde inte vara här.
Prinsessan.
Äldste Cadia har väntat på er.
Hur kan Äldste Cadia ha vetat att vi skulle komma?
För att jag är en spåman.
Äldste Cadia, det är en ära att få träffa er.
Jag hade äran att få audiens hos din mor en gång.
Du var blott ett barn då.
Men en Sifa varken glömmer...
...eller förlåter.
Antingen går han, eller ni båda.
- Men jag... - Jag går.
Inga trick, Cadia.
Vad kan en gammal Sifa göra för dig?
En dryck kanske, för att få en Gelfling att se dig?
- Eller nåt som gör ditt hår blankt? - Mitt hår duger bra.
Vet ni vad den här symbolen betyder?
Svaret på din fråga, prinsessa, kan man inte finna i denna värld.
Det kanske gömmer sig i Drömrymden.
Vad är det?
Onica, hämta mald Nulrot.
- Men Äldste... - Skynda!
Ja.
När Gelflingar drömbinder, delar vi minnen med varandra.
Det är Drömrymden som gör det möjligt.
Drömrymden länkar oss till Thra och till varandra.
Det är världen inom oss alla.
Hur tar jag mig dit?
Drick.
- Ni har glömt nåt. - Har jag?
Er betalning. Sifastammen gör inget gratis.
- Förlåt mig. - För Thras skull. Ingen fara.
Onica, hjälp mig.
Så där, ja.
Nu... drick.
- För Kristallen. - För Kristallen.
- Ni ljuger. - Gör jag?
Jag har läst om Nulrot. Den får en inte att drömma.
Den får en att glömma.
Varför vill ni att jag glömmer den här symbolen?
När ett barn letar efter trubbel, gör de alltid...
Gör de alltid...
Vad skulle jag säga?
Du...
Har du en fråga till mig?
- Vad betyder den här symbolen? - Ja. Så var det.
Ingen Gelfling kan tyda din symbol. Men när jag ser den, förnimmer jag...
...slutet på allt vi känner till.
Har du... druckit ditt te än?
Nej. Ni drack det.
- Bytte du våra drycker? - Spåmän ser inte allt trots allt.
- Dåraktiga barn! - Släpp mig!
Du måste glömma! Jag ska tvinga dig! Bara...
- Hon sa åt dig att släppa. - Attans.
Varför...
När Äldste Cadia ser din symbol, ser han bara slutet.
Men jag ser en chans till en ny början.
Slut, början, död, liv.
Det är samma cirkel.
Död?
Jag har sett de mörka tecknen.
Underliga stormar, sand där det brukade vara hav.
Thra är döende.
Då... kommer du att hjälpa mig?
Hämta den klaraste juvelen i din mors kammare så ska du få ditt svar.
- Det ska bli. - Återvänd imorgon kväll.
När den sista systern kysser horisonten.
Bli inte sen.
Jag seglar med tidvattnet.
Hej!
- Hej? - Hej.
Vad heter du? Vad heter jag? Hej.
Du verkar ha raderat Äldste Cadias minne.
Hej.
Jag ligger så illa till.
Ligger du illa till? Inte jag. Eller kanske.
Rian.
Tänk om Gelflingsteken har rymt från slottet?
Då är det kört för oss.
- Bäst att inte tänka mörka tankar. - Ja.
- Kom fram, Rian. - Gelfling!
Vi ska inte skada dig...
...så länge.
- Rian? - Du hade rätt om en sak.
Jag tycker inte om planen alls.
Maudra Fara kommer bara tro oss om vi har bevis.
Hon måste tro dig. Hon är vår stams Maudra.
Du kan ju drömbinda med henne.
Nej. Jag är en efterlyst rymling. Om nåt händer mig, då...
Då dör sanningen med dig. Jag kan inte dela dina minnen.
Därför ska vi ge Maudra Fara bevis på Skeksisernas brott.
Miras livsväsen.
- Är det... - Sanningens kristall.
Den är spräckt.
- Ska den ha den färgen? - Nej.
Skeksiserna har korrumperat den.
Stackars Kristall.
- Vad ska vi göra nu? - Nu?
Vi klättrar ner.
Klättrar... ner.
Otåliga och okunniga är vad de är.
Ett geni kan inte hetsas.
Låsormen borde hålla nyfikna händer borta.
Kusten är klar.
- Kolla det här stället. - Vi måste skynda oss.
Livsväsendet står i skåpet där.
Vad gör den här grejen?
Rör ingenting!
- Problem. - Vad?
Göm dig!
Luriga låsorm! Ja.
Ja.
Sömnig...
Bara en smakbit.
Hovmarskalk!
- Forskare. - Förklara detta skändliga intrång.
Jag letade efter dig.
- Stämmer det? - Ja!
Kejsaren vill bli uppdaterad angående den trasiga maskinen.
- Finns det mer livsväsen än? - Inom kort.
Mycket kort.
Det är bra. Kejsaren kommer att bli nöjd.
- Jag går nu. Hej då. - Vänta!
Ja?
Jag känner doft av Gelfling.
- Stenskog. - Åh, Rian.
Drenchen. Ja, stark.
Vad är detta?
- Tjuv! - Vem är en tjuv?
Du har tagit flaskan!
Inte jag. Måste ha varit Gelflingen.
Jag kanske hade trott dig om du inte hade bitarna av låsorm mellan tänderna.
Det här är ett misstag. Ett simpelt missförstånd.
- Förklara dig, skekSil! - Nej!
- Bov! - Ryggradslösa geléklump.
Jag är inte rädd för dig!
Och om jag skär av din kluvna tunga?
Följ mig!
Stanna inte nu!
- Flaskan! - De har tagit livväsendet!
Vi måste fånga Gelflingarna!
Jag tror vi kom undan.
Vi firar när vi är ute ur slottet. Kom!
Gelfling-drägg!
Min!
Nej! Gurjin!
Lugn, Gelfling. Allt är ett missförstånd.
- Vi är dina vänner, Rian. - Lyssna inte, Rian.
Snälla, det har redan gått för långt.
Det kan inte sluta väl. Ge tillbaka livsväsendet, snälla.
Snälla!
Var inte dum.
Nu!
- Spring, Rian! - Vidriga tjuv!
- Den flyr! - Stanna inte!
- Beklagligt. - Ni fångar aldrig Rian nu.
Det ska vi allt se.
Grottorna ligger under jorden.
Det är därför jag har ögonbindel när solen lyser.
Jag vet inte hur andra stammar lever med tre solar över deras huvuden jämt.
Det är gigantiska eldbollar.
Tänk om en faller ner?
Vad? Hup?
Hup!
Vart ska du? Ha'rar ligger hitåt.
Nej. Den vägen gå till Ha'rar.
Men Maudra Argot sa: "Följ den starkaste stjärnan till Ha'rar."
Ljus måne.
Ljus stjärna.
Jag var på väg åt fel håll.
- Lite fel. - Tack, vise paladin.
Sifastammen säger att du drogade Äldste Cadia.
Han försökte droga mig först. För att radera mitt minne.
Tavra, ta hand om Sifastammens karavan. Jag kommer strax.
Som du önskar, mor.
Var stark.
- Brea, vad ska jag göra med dig? - Du borde tala med Äldste Cadia.
Det kan vi inte.
- Han kommer inte ihåg nåt, tack vare dig. - Nog!
Sifastammen är inte en förlåtande stam. De lär kräva rättvisa.
Men...
Men jag är din dotter.
Inte ens prinsessor står över lagen.
Brea kanske skulle må bra av att spendera tid
med att göra goda gärningar för de mest nedtrampade hos...
...Samfundet för ödmjuka tjänster.
Mor! Du kan inte skicka bort mig! Jag har nåt jag måste göra!
Brea, du har redan gjort nog. Du smög ut, raderade minnen.
Stal halsband.
Mor...
Uppsök Samfundet för ödmjuka tjänster i gryningen. Det var allt.
- Nej, jag kan inte... - Det... var allt.
Ja, mor.
- Slöseri med tid. - Ja.
Gelflingarnas offergåvor lämnade mycket övrigt att önska.
Flera av dem gnällde om en konstig åkomma på deras marker.
Gelflingarna är fulla av ursäkter.
För alla tionden till Kollektorns kammare. Snabbt.
Kapten.
- Är det nåt problem? - Din son, Rian.
Menar du att Gelflingen stal flaskan?
- Det var Hovmarskalkens fel. - Varför förvånar det mig inte?
Vi måste statuera exempel med de förrädiska Gelflingarna.
Och med Hovmarskalken.
Vad mer kan gå fel?
Välkommen, skekSil.
Katastrofen har drabbat oss.
Rian har flytt med bevis på våra mörka dåd.
Forskaren lägger skulden på ditt huvud.
Forskaren säger sanningen. Hovmarskalken bär skulden.
Jag visste det!
Hovmarskalken måste straffas.
Jag förtjänar att straffas. Prygla mig. Skäll ut mig.
Jag är översållad med skam. Vilken skam.
Om jag bara hade anlänt till labbet tidigare.
När jag kom var det för sent! Den smutsiga Gelflingen hade stulit flaskan.
Undanflykter! Lögnare! Det var du som tog flaskan från mitt skåp.
Jag försökte skydda flaskan, men Forskaren attackerade mig!
Han slog flaskan ur min hand.
Det var då den stinkande Gelflingen snappade upp den.
Stämmer det, Forskare?
- Tekniskt sett. - Jag försökte stoppa dem.
Fångade den slemmiga Drenchen. Han högg mig. Åh, vilken smärta!
Men jag höll fast. Slog honom i järn.
Medan Forskaren lät Rian komma undan med livsväsendet.
- Flaskan var otvetydigt Forskarens ansvar. - Men, Kejsare...
Han måste straffas!
Dingla i svansen!
- Spänn fast honom på Nålaren! - Nej!
Forskarens misstag kräver ett mer permanent straff.
Ni säger sanningen, Kejsare. Men Forskaren är väl Skeksis, ja?
Kanske Forskaren skulle gagnas av att träffa...
...spanarbaggen?
Vilket utmärkt förslag.
Min absoluta favorit av de fem okulära straffmetoderna.
Det har gått många trinn sen nån såg spanarbaggen.
Kejsare, snälla! Inte det! Jag ber er!
Förbered Forskaren.
Nej! Snälla!
- Kom nu. - Nej!
- Kom. - Snälla!
Nej!
Skam.
Vilken skam.
Bort från min plats.
Ja! Slagsmål!
Mina herrar.
- Jag begär en audiens. - Hur vågar du begära nåt av din Kejsare?
Åh, sire.
Ordon är förrädaren Rians far.
Låt honom tala.
Som ni befaller, sire.
Jag vill be om nåd för min son, Rian.
- Ingen nåd för mördare! - Han är ingen mördare.
Drenchen har redan erkänt allt.
- Gurjin? - Ja!
Gurjin konspirerade med din son Rian för att stjäla från oss.
När Mira kom på dem, dödade de henne och försökte fly.
Det var tur för oss alla att jag lyckades fånga Gurjin.
Mäktiga Kejsare, tillåt mig att följa efter min son.
- När jag hittar honom, kan vi drömbinda. - Nej.
Nej! Du får inte drömbinda med Rian.
Vi tror att hans sinne är infekterat. Det kanske sprids.
- Han är sjuk, ja? - Ja! Det skulle förklara hans handlingar.
Han är inte frisk.
Kan ni hela honom?
Kristallens herrar kan säkerligen göra min son hel igen.
Sire...
Gå.
Hitta Rian.
För honom och skatten han stal från oss tillbaka till slottet.
Då, med hjälp av Kristallens makt, ska vi hela din son.
Tack, Kejsare.
Tack.
Varför leker vi löjliga lekar? Vi slösar tid, Hovmarskalk.
Struntprat. Vem känner en son bättre än hans far?
Han ska ge oss flaskan och förrädaren. Och vi ska tömma dem båda!
Livsväsen åt alla!
Livsväsen!
Nej, hjälp! Nej!
Värdelös!
Den här.
Nej!
En trinn, titta...
Vad? Aughra har inte tid att äta!
Jag har sökt i böcker om profetior, skriftrullar om spådomar, inget!
Jag vet inte varför Thra skrek av smärta!
Upp!
Sluta vrida dig!
Jag måste ta reda på vad som har hänt i min frånvaro.
Jag kan...
Jag kan fråga Mystikerna. Nej. Vi har inte tid för gåtor.
Skeksiserna lovade att beskydda Kristallen medan jag reste bland stjärnorna.
De måste ha svaren jag söker.
Nej!
Hämta buren.
Nåd!
Bur!
Nej!
När vi sviker oss själva...
...måste vi straffas.
När vi sviker varandra...
...måste vi straffas.
När vi sviker vår Kejsare...
...måste vi straffas!
Nåd!
Snart är det över.
Undertexter: Victoria Heaps